The Eastern Spirit Subbing Squad представя
ПРЕМИЕР-МИНИСТЪРЪТ И АЗ = Епизод 16 =
Не искам да тревожа татко отново.
Явно и тук няма да мога да остана.
Премиере. - Какво правиш тук?
Да тръгваме. - Аз…
Няма да се върна у вас повече.
Реших да си тръгна, защото ми е трудно да ти го кажа в очите.
Но след като си тук…
Просто ще го направя.
Нека се…
разделим.
Премиере.
Премиерът тръгна сам с колата?
Остави ни и потегли сам. Толкова се притесняваме.
Добре, че ни се обади.
Да не би да се е случило нещо?
Не се притеснявайте.
Да, секретар Со. - Имаме проблем!
Заповедта за уволнение ще бъде обсъдена.
Какво?
Трябва да кажа на премиера, но той не отговаря.
Какво се случва с него?
Днес се срещна с г-жа Пак На Йонг. - Така ли?
Как се случи?
Да Чонг реши да се срещнат.
Какво каза?
Няма да се върна в резиденцията.
Пусни ме!
Ако не искаш да ме ядосаш, стой тук.
Защо, по дяволите, реши да го направиш?
Събра си багажа и реши да се срещна с На Йонг…
Мислиш, че го направи за мое добро?
Или за това на децата?
Не беше това причината.
Направих го заради себе си.
Попита ме защо плаках в църквата.
Беше ме страх, че след като се оженим,
ще бъда майка на децата.
Харесва ми…
но това е различен въпрос.
След като…
истинската майка се появи,
реших да прехвърля работата на нея.
Знам защо ми го причиняваш.
Правиш го заради мен, но…
мислиш ли, че ще съм доволен?
За какво говориш?
Още ли не разбираш какво ти казвам?
Тогава ще бъда директна.
Първоначално мислех, че бракът ни ще е нещо вълнуващо и забавно.
Сякаш бях под блясъка на прожекторите.
И се старах много в ролята си на майка и съпруга.
Но…
щом погледнах брака ни като истински,
се изплаших. Исках да избягам.
Тръгнах си, защото…
искам да изживея живота си.
Да правя каквото поискам
и да се възползвам от всяка възможност.
Затова си тръгнах.
Сега разбираш ли?
Секретар Со. - В болницата на баща ви съм.
Трябва да говорим.
Министър Пак се опитва да спре заповедта,
но изглежда ще бъде обсъдена тази седмица в Народното събрание.
Джун Ги е отхвърлил уволнението?
Защо го е направил?
Министър Пак…
знае, че г-жа Пак На Йонг е жива.
Какво искаш да кажеш? Как така Джун Ги знае?
Освен това…
Ти знаеше ли, че На Йонг е жива?
Знаел си, Джун Ги също…
и Нам Да Чонг знае.
А секретар Со?
Възможно ли е и тя да знае?
Съжалявам, премиере.
Това е прекалено.
Всички сте знаели…
и го скрихте от мен.
Направихте ме на глупак!
Как е възможно…
да съм единственият, който не знае за На Йонг?
Мога само да кажа…
че съжалявам.
Не искам да говорим повече. Свободен си.
Защо На Йонг и премиерът са се срещнали?
Едва убедих Пак Джун Ги да не казва нищо!
Какво си мислите, че правите?
Не исках да мамя премиера.
Г-жа Пак е жива, майката на децата му, защо да не знае?
Поради политически причини?
Толкова ли е важно? - Нам Да Чонг!
Не заради него?
Само го заблуждаваме.
Да не мислите, че само вие му желаете добро?
И няма причина да не му казваме?
Щяхме да го крием до края на мандата му.
Нещо добро ли сторихте?
Каквото и да казвате, премиерът има правото да знае.
Мислите, че сте постъпила правилно?
Казахте на премиера, кой е на ред сега?
Може да кажете на У Ри, че майка му, изчезнала преди 8 години,
се е върнала и е имала любовник! - Секретар Со!
Защо говорите така? - Защо?
Толкова честен и открит човек като вас,
не е ли способен да го каже?
Сигурно ви тежи, че мамите и децата.
Колко удобно за вас.
Да Чонг! Откога си тук?
Татко… Снощи дойдох.
Очаквах да се събудиш. Май доста спиш напоследък.
Не знам. Колкото и да спя, пак ми се доспива.
Може ли да е, защото е зима?
Ще ми донесеш ли това? - Кое?
Това. - Четката за зъби?
Татко.
С годините започваш да забравяш наименованията.
Постоянно забравям и ги надписах.
Добре си направил.
Между другото, защо спа тук?
Да не се е случило нещо? Да не сте се скарали пак с Куон Юл?
Не е това причината. Не сме се карали.
Май не е така, нещо ми намирисва.
Татко, тук съм. Как си?
Я, зет ми! - Предположих, че ти липсва.
Предложих й да остане няколко дни при теб.
Не сме се скарали, бъди спокоен.
Сигурен ли си? - Разбира се.
Донесох багажа й. Не се тревожи.
Татко, имаш ми доверие, нали? - Абсолютно!
Разбира се, че е така. Не се съмнявай!
Благодаря, че каза това пред баща ми.
Все пак…
повече не искам да идваш така.
Не вярвам и на думичка, която каза снощи.
Не се тормози да казваш неща, които не мислиш.
Няма значение дали ми вярваш.
Казах истината.
Няма да те моля да се върнеш в резиденцията.
Засега остани при баща си.
Давам ти време.
За да се съвземеш.
Премиере. - Докато го правиш…
аз ще се погрижа за други неща.
През това време аз, ти и децата
може да пострадаме.
Вместо да мислиш за раздяла, бих искал да останем заедно.
Ще сме до баща ти.
Ще остана при баща си.
Но няма да се върна при теб.
Никога.
Определена е дата за разглеждане на уволнението на премиера.
От тези новини ще си изгубя апетита.
Премиерът се справя, защо всички се държат така?
Откакто г-н Куон поиска реформи при големите компании и проекти,
президентът не го харесва.
Не мислите ли, че се опитва
да го уволни чрез партията?
Ако премиерът бъде уволнен, какво ще правим с горката Да Чонг?
Това няма да се случи. - За какво говориш?
Този, който предизвика уволнението беше министър Пак.
А сега по всякакъв начин
се опитва да го предотврати.
Не е ли странно?
Защо Пак Джун Ги…
който през цялото време беше против премиера,
така внезапно да си промени мнението?
Няма значение. Тези двамата не ни интересуват.
Опита ли да намериш нещо между Со и министър Пак?
Тя любовница ли е или шпионин?
Така…
Според моето разследване…
Секретар Со не е нито любовница, нито шпионин!
Тогава каква е?
Тази жена е…
богиня!
И не каква да е, а политическа и мечтае да е като Хилъри Клинтън.
Невероятно амбициозна е.
След като премиерът няма да ходи никъде,
е минала на страната на министър Пак.
Ясно е. - Репортер Бьон.
Би толкова път, само за да ни кажеш това и заради обяда?
Какво искате да кажете? Разследването е точно!
Това е достатъчно.
Ако си приключил с яденето, занеси купите отвън.
И не забравяй да ги покриеш.
Министър Пак…
защо изведнъж заехте страната на премиера?
Изглежда уволнението ви няма да бъде разгледано.
И… това са лоши новини.
По заповед на националния център Харбор…
ще започнем отначало.
Разследването на "Мьонгшин Груп" приключено ли е?
Да.
Какво, по дяволите, върша? - Премиере.
Преди да стана премиер,
целта ми беше да защитавам обикновените хора.
Исках да заемам страната на слабите, а не на силните, но…
вече съм премиер… а какво постигнах досега?
Какво ще правя занапред?
И все пак удържахте на думата си.
Вие сте много смел.
Не е нужно да ме утешаваш.
Имам личен проблем, който трябва да реша.
А преди това, ще се срещна с един човек.
Началник Канг.
Знаеш къде е На Йонг, нали?
На Йонг, трябва да се върнеш на своето място!
Разбираш ме, нали?
Джун Ги, не бъди такъв.
Нямам ли право на избор? - Ами децата?
Те се нуждаят от майка си.
Аз ще се погрижа за останалото. Помисли за децата.
След всичкото това време,
няма ли да заемеш мястото си?
Съжалявам, че избягах така първия път.
Бях шокирана и изплашена.
Засега ще остана при Джун Ги.
Той настоява за това…
Ти…
не очакваше да се появя така, нали?
Мразиш ме, нали?
Да.
Мразя те.
Появата ти…
ме кара да те ненавиждам.
Как можа да го направиш?
Как можа… след толкова дълго време?
Защо заблуди всички
и се правеше на мъртва?
След като си оцеляла,
трябваше да кажеш нещо.
Как да го направя?
След като съм мъртва.
И заради мен Су Хо пострада.
Знаеш, че се опитах да избягам с него.
Как да застана пред теб след всичко това?
Да ти кажа честно,
мислила съм си да се покажа
пред теб и децата.
Но се страхувах, че ще се разнесе слуха, че съм с друг мъж.
Не исках да провалям бъдещето ти. - И това е достатъчна причина?
Изобщо помисли ли за децата, когато реши да се криеш?
Липсваха ли ти? - Разбира се!
Нямаш представа колко исках да ги видя!
Толкова много ми липсват.
Ще ми дадеш ли да ги видя?
Няма, нали?
Проклинай ме, ядосвай ми се,
според теб, нямам право да ги видя, нали?
След като всичко е разкрито, искам да видя децата.
Продължи… и бъди тяхна майка отново.
Ще ти дам да ги видиш.
Бъди тяхна майка.
Не може да си ми съпруга, но…
поне това.
Как мина?
Да вървим. - Премиере.
Защо не искате да разговаряте с мен?
Знаете, че съм брат на Канг Су Хо.
Последния път ти казах всичко.
Казах, че ти имам доверие.
Значи…
знаете още оттогава?
Ще ви задам още един въпрос. Имате ли нещо против, ако…
остана на ваша страна?
Обмислял си да подадеш оставка, но според мен, не трябва.
Нужен ми е човек на моя страна.
Секретар Со не е тук, а ако ти си тръгнеш, ще остана сам.
Казах на баща ви да надпише всичките си вещи.
Воденето на дневник ще забави влошаването му.
Момент. Да не би многото спане
да е един от симптомите?
Точно така. Трябва да спи вечер, но
не е препоръчително да го прави следобед.
Може да е опасно. - Докторе.
Бъдете честна с мен. Баща ми…
Какво е състоянието му?
Както знаете, алцхаймерът не е проблем при него.
А туморът.
Помните ли какво ви казах? Той се справя много добре.
Не се тревожете.
Ако близките са неспокойни и пациентът ще е такъв.
Разбирам.
Купих ти дневник. Същият като моя е.
Дневник ли?
За какво ми е на тези години?
Хубаво е, когато го препрочиташ.
Оттук нататък, искам да записваш всичко тук.
Кой те е посещавал, какво сте си говорили?
И нещата, които не искаш да забравиш.
Записвай всичко.
Вече не виждам добре.
Между другото, Да Чонг… чух по телевизията, че зет ми
ще напусне мястото на премиер. Вярно ли е?
Ами…
"Истинският ми приятел"
Не мислих,
че ще се съгласиш толкова лесно за вечеря.
Премиере, какво се случва със заповедта за уволнението?
Ясно. Затова ли дойде?
Наистина ли ще те отстранят от позицията?
Притесняваш ли се?
Премиере. - Ако е така,
може ли днес да правим каквото кажа?
Не е трудно.
Вместо да обсъждаме уволнението,
нека говорим за хубави неща. Какво ще кажеш?
Настояваш да се разделим,
но ако това се случи, имаш ли планове за бъдещето?
Премиере, настина ли искаш да говорим за това?
Ще е възможно ли
днес да ме забавляваш?
Премиере.
Нещо друго случило ли се е днес,
освен разговора ти за уволнението?
Не. Абсолютно нищо.
Липсваше ми.
Ще си хвана такси и се прибирам.
Не размисли ли вече?
Г-це, сигурно ви е било много трудно.
Нищо особено.
Не можете да си представите колко ни липсвахте.
Ман Се не спира да го повтаря.
Така ли?
Боже, къде ли е Да Чонг?
Легло
Дистанционно.
Това момиче…
Кой е?
Аз съм. Добре ли си?
Чудех се кой е. Кога пристигна?
Преди малко.
Не виждам г-ца Да Чонг. Да не е отишла някъде?
Г-це, какво ще правите?
Може ли да го оставим да поспи още?
Май е заспал. - Така е.
От много години работя за премиера и за първи път заспива в колата.
Сигурно е изтощен.
Заспал ли съм?
Вие сте буден.
Къде е Нам Да Чонг? - След като заспахте,
реши да не ви буди и влезе вътре.
Нека да тръгваме.
Началник Канг.
Срещна ли се с премиера?
Да.
Но…
днес се е случило нещо, нали?
Освен разговора за уволнението.
Днес…
отново се срещнаха с г-жа Пак.
Сигурно му е било много трудно.
Ман Се, защо си тъжен?
Купих от любимия ти сандвич.
Вече не го харесвам.
Държи се така, защото леля я няма. Липсва му.
Още ли я наричате така вместо "мамо"?
Така я наричам от самото начало. По-лесно е.
И не е истинската ни майка.
Да, когато си имате истинска…
не можете да наричате тази жена така.
Татко, чичо Джун Ги е тук.
Дойдох да разговаряме.
Уверих се, че всичко с уволнението е приключено.
И убедих президента.
Остава само да се съсредоточиш върху работата си.
Защо ми помагаш?
Заради На Йонг? - Точно така, заради нея.
Причинявал съм ти много непростими неща.
Но като приятел ще те помоля за нещо. Юл.
Приеми сестра ми обратно. - Тя ли те помоли?
Казах й да се върне като тяхна майка и нищо повече.
Тогава си затвори очите.
След появата на На Йонг, бракът ти с Нам Да Чонг е невалиден.
Освен това чух, че тя е при баща си в момента.
Напуснала те е,
значи На Йонг може да се върне. - Джун Ги!
Как може да ми го причиняваш?
Защо си толкова зъл? - Наричай ме както искаш.
Но… знаеш що за човек е На Йонг.
Крила се е всичките тези години, заради вината, която изпитва!
Приеми я, заради децата.
След като е жива, трябва да живеят с нея!
За какво говорите?
Чичо…
какво каза току-що?
Какво искаш да кажеш? - У Ри.
Как така мама е жива?
Какво ще стане с теб и премиера?
Трябва да се разделим.
Какво ще кажеш на баща си?
Ще се погрижа да не разбере.
Баща ми
е толкова щастлив, че се омъжих за него.
Ако разбере, ще бъде потресен.
И премиерът ли се чувства така?
Не.
Затова не знам как да постъпя.
Да Чонг,
тогава излез с мен.
Щом искаш да се разделиш с премиера, излез с мен.
Не, вместо това може само да се правим, че излизаме.
Да го направим, ще ти помогне. - Канг.
Съгласна ли си? - Това ли искаше да ми кажеш?
Не искаш да се стига до там, нали?
Щом се държиш така,
значи не искаш да се разделите.
Само така си говориш.
Началник Канг. - Защо се заблуждаваш?
Просто трябва да го харесаш.
И след това се тревожи.
Да Чонг, която познавам, не прави ли така?
Защо си станала толкова страхлива?
Наричай ме както искаш.
Щом правя някого щастлив, другото не е от значение.
Да Чонг. - Знам, че го правиш,
защото се тревожиш за мен.
Но…
моля те, отсега нататък да си на страната на премиера.
Както каза миналия път, винаги ще си на моя страна.
Но този път не го прави. Заеми неговата страна.
В момента само ти му остана.
Аз ще продължа напред и си тръгвам.
Татко, тук съм.
Татко, спиш ли?
Татко, да не спиш вече?
Татко.
Татко!
Татко.
Докторе, елате бързо… Докторе!
Татко!
Татко.
Татко, добре ли си?
Боже, момиче… Толкова си шумна, че не мога да заспя.
Спи, спи.
Какво ти става? Изплаши ме!
На теб какво ти става?
Щом си спал, всичко е наред. Легни си.
Боже…
Съжалявам.
Не исках У Ри да разбере по този начин.
И без това мислех да се срещне с На Йонг.
Ще трябва да го направим по-скоро.
И… знам какво се опитваш да кажеш.
Но няма да мога да го направя.
Дори да им е майка, не може да живеем заедно.
Заради Нам Да Чонг ли го правиш? - Джун Ги!
Не исках да съм нагъл. Ще чакам да ми звъннеш.
У Ри. - Не ми се говори в момента.
Мислех да ти кажа.
Съжалявам, че го разбра по този начин.
Не искаш ли да се видите?
Къде е майка ми?
Аз нямам майка.
Тя е мъртва! Почина в катастрофа!
У Ри. - Била е жива през цялото време!
И не дойде да ни види?
Що за майка е това? - У Ри, тя…
имаше причина. - Не искам такава майка.
Няма да се виждам с нея!
Су Хо.
Куон Юл…
ще ми позволи да се видя с У Ри.
Много съм щастлива.
Съжалявам те, но…
съм щастлива.
Джун Ги.
Какво ти каза той?
Ще се срещнем ли с У Ри?
Не. Той не е готов все още.
Не се тревожи, просто ще почакаме малко.
Разбира се.
Той каза, че У Ри ще се срещне с На Йонг, но не ми е звънял.
Сигурно не се чувства добре.
Имаме среща в Народното събрание. Отиваме ли?
Джун Ги.
Плаша се всеки път, щом го кажеш.
Какво ще кажеш сега? - Съжалявам за последния път.
Няма нужда.
Познавам те добре, не би се върнала на страната на Куон Юл.
Като твой началник искам да съм ти опора.
Ти си по-умна и талантлива от всеки, когото познавам.
Ще е загуба, ако работиш като моя асистентка.
Иска ми се да имаше по-големи амбиции.
Дотогава…
се надявам да продължиш да си ми асистентка.
Но… повече не се рови в нещата ми.
Татко, хайде да тренираме.
Ти дойде. - Премиере.
Как… - Не е идвал отдавна
и го помолих да дойде.
Татко, той е зает човек. Защо го извика?
Казах му да не идва, ако има работа, но се оказа, че няма.
Нали така, Куон Юл? - Вярно е.
Имах малко време, преди отида в Синята къща.
Татко, трябва да тръгвам вече.
Тръгвай, щом трябва!
Някой път пак ще дойдеш, нали? - Задължително.
Добре тогава, ще тръгвам.
Паметта му се влошава.
Не може да запомни картите.
Старае се много.
И…
ще се постарая това да не се повтаря. Съжалявам.
Не, няма проблем.
След като съм тук, може ли да ти задам един въпрос?
Днес трябва да взема важно решение.
И се нуждая от помощ.
Каза, че познаваш Сеул като пръстите на ръката си, нали?
Ако има път, който не е обозначен на картата?
Какво би направила? Би ли тръгнала по него?
Имаш цел…
до която искаш да стигнеш, нали?
Точно така.
Тогава трябва да тръгнеш по пътя.
Той може да те върне в началото,
но щом имаш цел, някой ден ще я достигнеш.
Ще бъде пътека, само ако някой мине по нея.
Това не значи ли, че ще я има на картата?
"Ще бъде пътека, само ако някой мине по нея."
Даде ми много пълен отговор.
Втори въпрос.
Ти…
наистина ли искаш да се разделим?
Да.
Искам го.
Добре, връщай се при баща ти. Той сигурно те чака.
Трябва да тръгнеш по пътеката.
Тя може да те върне в началото,
но щом имаш цел, някой ден ще я достигнеш.
Ще бъде пътека, само ако някой мине по нея.
Оставка
Г-н Куон.
Какво е това?
Оставката ми, г-не.
Ще остана на поста, докато не изберете нов човек.
Явно си разстроен заради искането за уволнение.
Ако напуснеш сега, какво ще си помислят гражданите?
Не смяташ ли, че трябва да отстояваме позицията си докрай?
Ще направите ли реформа в големите компании?
Ще решите ли проблемите с националните проекти?
Ще поставите ли на първо място нуждите на хората?
Когато приех да стана премиер,
беше, защото мислех, че имаме еднакви цели.
Дори да са еднакви…
не можем да продължим, ако вървим по различни пътища.
Как се чувствате? - Изпитвам смесени чувства.
Премиере, това ли беше единственият начин?
Толкова много неща искахте да постигнете…
Ще се откажете от всичко ли? - Кой го е казал?
Както сам каза,
има още много неща, които трябва да направя и искам.
Оставката е само началото.
Щом е така, искам да ви кажа нещо, но не, за да ви утеша.
Поздравявам ви за оставката.
Не избързваш ли?
Докато не намерят нов кандидат, аз съм премиерът.
Но не знаех, че сте напуснала резиденцията заради мен.
Трябваше да се грижа за баща си.
Между другото, срещнахте ли се с децата?
Все още не.
Човешкото сърце е много хитро.
Когато се криех,
ми беше достатъчно да ги гледам отдалече.
И все пак се развълнувах при мисълта, че ще ги видя.
Надявам се да е възможно най-скоро.
И когато се случи, искам да ги прегърна.
Да ги чуя да казват "мамо".
Ще е хубаво.
Човешката алчност няма край.
Смешно е, нали? - Изобщо.
Нормално е да желаете това. Вие сте им майка.
Денят, в който ще ги прегърнете и ги чуете
да ви наричат така, ще дойде скоро.
Г-це Да Чонг.
Разбирам защо той ви харесва.
Последния път, когато го видях, той ми каза…
да се върна като майка на децата.
Но…
не и като негова съпруга.
Така мисля и да направя.
Да, секретар Со?
Г-це Нам Да Чонг, премиерът при вас ли е?
Моля? Не… - Сигурна ли сте?
Не го казвате просто така, нали? - Наистина не е тук.
Да не би нещо да се е случило?
Премиерът е подал оставката си днес.
Не отговаря на телефона и не знам къде е.
Ако случайно ви се обади, ми звъннете, разбрахте ли?
У Ри. Защо толкова неочаквано реши
да дойдем при леля?
Просто искам да я питам нещо.
Сигурно ще е много изненадана, когато ни види.
Тя не е тук?
Точно си тръгна. Каза, че трябва да се погрижи за нещо.
Трябваше да се обидите преди това!
А кога ще се върне?
Не съм сигурен. Мислите ли, че ще е скоро?
Само заради нея ли дойдохте?
Разбира се, че не! И заради теб!
Много ни липсваше, дядо! - Разбира се!
У Ри, не забравяй да му дадеш подаръка.
Подарък? - Заповядай.
Боже! Откъде намерихте пари за подарък?
Боже!
Дядо, пробвай я! - Сложи си я!
Може, нали?
Отива ли ми?
Изглеждаш сладко, дядо. - Сладко?
Ти си сладък, не аз!
Искате ли нещо за пиене? - Не, аз ще отида да купя.
Остани, където си.
Стъпка…
по стъпка.
И…
още една.
Наистина ли искаш да се разделим?
Да. Искам го.
Дядо спи.
Хайде да тръгваме. Леля явно ще дойде по-късно.
Какво ще правим с подаръка й?
Да го оставим в чантата.
Нека тръгваме.
Дядо се усмихва, докато спи.
Дядо, ние ще тръгваме.
Хайде. - Лека нощ.
Ще се прибираме.
Не видяхме леля, тъжен съм.
Все пак дядо ни даде джобни.
Заради това ли дойде?
Мамо.
Притесних се, щом разбрах за оставката.
Трябваше да вдигнеш на секретар Со. Защо не го направи?
Нарочно.
Бях сигурен, че ще се оплаква заради оставката.
Но…
само заради това ли дойде дотук?
Радвам се, че си добре.
Нам Да Чонг.
Можеш ли…
да живееш без мен?
Превод: Annie Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2014